Hol vannak a többiek? Hol van Wallace?
- Apa. - Ah, gyere. Gyere csak.
Lázadás tört ki.
- Ki vezeti? - Egy közember... a neve William Wallace.
Magadévá teszed a lázadás ügyét.
Támogasd az északi birtokainkról!
Én majd ellenzem, hogy az angolok kedvében járjak,
és támadást indítok a déli birtokainkról.
Ülj le! Maradj kicsit!
Ez a Wallace...
Nem is lovag. De szenvedéllyel harcol.
És lelkesít!
És mint ő, szeretnéd belevetni magad a harcba?
- Én is. - Nos, talán itt az ideje.
Az ideje... a túlélésnek.
Te vagy a 17-ik Robert Bruce.
A 16-iktól szállt rád a föld és a cím, mert nem vetette magát a harcba.
- Hívd össze a nemeseket! - Csak a szájukjár.
Jogosan. Hozzánk hasonlóan dúskálnak angol és skót címekben.
Csodálod ezt a férfit... ezt a William Wallace-t.
A rendíthetetlen ember csodálatra késztet.
Merész. A kutya is az.
De pont a megalkuvási készség teszi az embert nemessé.
És vésd eszedbe:
Nyakigláb Edward az angol trón eddig legkegyetlenebb királya.
És semmivé leszünk
és Skócia is megsemmisül,
ha nem vagyunk olyan kegyetlenek, mint ő.
Nyisd ki a füled, mikor nemeseink beszélnek.
Ismerd ki gondolataikat,
ez a trón kulcsa.
Várj! Idefigyelj!
Ez ki való, ez meg balra.
Mozgás.
Mikor a király visszatér, ezekben az új ruhákban temeti el őket.
Skóciában teljes a káosz.
A férje titokban sereget küld északra.
Honnan tudod?
Az éjszakát a háborús tanács egyik tagjával töltöttem.
Nem szabadna titkokról fecsegnie az ágyban.
Hát, igen.
Az angol férfi nem tudja a nyelv mire jó.
Ez a skót lázadó... Wallace?
Azért harcol, hogy bosszút álljon egy nőért?
Majdnem elfelejtettem.
A bíró el akarta fogatni
és rájött, van egy titkos szerelme.
Hát elvágta a lány nyakát,
hogy Wallace-t harcra bírja...
s az aztán harcolt ajavából.
Tudván titkos szerelmi szenvedélyéről,
csapdába ejtették
apja és bátyja sírjának megszentségtelenítésével,
és rajtaütöttek a szerelme sírjánál.
Kiverekedte magát a kelepcéből,
és a szerelme testét elrejtette.
Ez aztán a szerelem, nem?
Szerelem?
Honnan is tudnám.
A végén Nyakigláb ideküldi az északi seregét.
Nehéz lovasság. Páncélos lovak. Reng a föld.
- Letarolnak minket. - Argyle nagybátyám emlegette.
Hogy nincs az a sereg, ami feltartóztatná a páncélos lovasságot.
- Akkor hát mit tegyünk? - Lecsapunk és elbújunk. Mint a hegylakók.
Vagy dárdákat készítünk.
Sok százat. Hosszú dárdát. Hosszabbat, mint két férfi.
- Olyan hosszút? - Igen.
Egyik férfi hosszabb, mint a másik.
Anyád megint emlegetett engem?
Önkéntesek közelednek.
William Wallace. Jöttünk harcolni és meghalni érted.
Állj fel, ember! Nem vagyok a pápa.
A nevem Faudron. A kardom a tied.
- Hoztam neked ezt... - Megmotoztuk.
Ezt hoztam neked.
- A feleségem neked csinálta. - Köszönöm.
Ez! Ez nem lehet William Wallace.
Csinosabb vagyok, mint ez itt.
Rendben, Atyám. Megkérdem.
Ha a nyakamat kockáztatom érted,
ölhetek majd angolt?
Az atyád kisértet, vagy a Mindenhatóval csevegsz?
Egyenlő partnerre egy ír csak Istenben talál.
Igen, Atyám.
A Mindenható azt mondja, ``Válaszolj már a francos kérdésre!``
- Vigyázz a nyelvedre. - Hibbant ír!
De túl jár az eszeteken, és tőrt csempész be, öreg.
Az a barátom, te ír.
És kérdésedre igen a válasz. Harcolj értem, és angolt ölhetsz.
Kiváló.
Stephen a nevem.
Engem keresnek a legjobban a szigetemen.
Persze ott hiába keresnek.
- Igazán kár. - A te szigeted?
- Mármint Irország? - Igen. Az enyém.
Őrült vagy te ember.
Akkor jó helyre jöttem.
A Mindenható küldött a védelmedre, igaz?
Úgysem kedveltem.
Hiányzott egy kereke.
William. A felderítőink.
Angol... sereg Stirling irányában.
- A nemesek gyülekeznek? - Robert Bruce és a többi nem harcol.
De terjed a hír. A hegyilakók maguktól jönnek.
Igen... Százával... meg ezrével!
Készen álltok háborúra?
- Mi hír? - Legalább háromszoros a fölényük.
- De hány ló? - 300, talán több is.
- 300 páncélos ló! - Meg kell próbálnunk tárgyalni.
Ki a vezérük? Volt a címerében vörös szarufa?
- Igen, volt. - Akkor az Cheltham.
Még mindig tárgyalhatnánk...
Miről beszélnek?
Nem hallom, de nem sokjót igér.
A nemesek tárgyalni akarnak.
Üzletet kötnek... és hazamegyünk.
Ha mégsem... akkor támadunk.
300 páncélos ló. Nincs esélyünk.
Rengeteg.
Azért harcoljak, hogy nekik több földjük legyen?
Hogy aztán többet dolgozzak nekik?
Én nem.
Na jó, fiúk. Én nem pusztulok itt a gazemberekért.
Menjünk haza!
Álljatok meg, emberek!
Ne futamodjatok meg! Várjatok a tárgyalásig!
- William Wallace! - Nem lehet. Nem elég magas.
A Mindenható szerint ez jogos harc. A legjobbak harca.
- A köszöntés hol marad? - Köszönöm, hogy csatlakoztatok.
Ez a mi seregünk. Hódolatod fejezed ki, ha csatlakozol.
Hódolatom Skóciáé.
És ha ez a te sereged,
miért menekül?
Nem azértjöttünk, hogy értük harcoljunk.
Menjünk haza. Túl sok az angol.
Skócia fiai! William Wallace vagyok!
- William Wallace hét láb magas. - Igen, hallottam.
Embert öl százával.
És ha itt lenne, felégetné az angolokat a szeme tüzével
és fara villámlásával.
William Wallace vagyok!
És honfitársaim seregét látom
a zsarnokság ellenében.
Szabad emberkéntjöttetek harcolni,
és szabadok is vagytok!
Mit tennétek szabadság nélkül?
Harcoltok?
Azok ellen? Nem.
Ha futunk, életben maradunk.
Igen. Ha harcoltok, talán meghaltok.
Fussatok, és élni fogtok.
Egy ideig.
És mikor végül ágyatokban meghaltok,
vajon elcserélnétek-e
a közben eltelt napokat
hogy egyszer, csak egyetlen egyszer,
ide visszatérjetek, és odakiáltsátok ellenségeinknek,
hogy életünket elveheti,
de szabadságunkat soha!
Egész optimistának látszanak. Talán mégis akarnak harcolni.
Az összecsapás elkerülhetetlennek tűnik.
Mégis közölnünk kell velük a király feltételeit.
A király feltételeit? Úgyse fogadják el.
Uram, szerintem...
Rendben. Közöld velük a feltételeket.
- Közelednek. Odamenjünk? - Majd én beszélek. Rendben?
Igen.
Remek beszéd.
Most mit tegyünk?
Amit éreztek.
- Hová mész? - Kikezdek velük.
Akkor mégse hiába öltöztünk ki.
Mornay, Lochlan, Craig.
Ime a király feltételei.
Elvezetitek a sereget,
és birtokot kaptok Yorkshire-ben
öröklődő rangot, melyből fizettek...
- Melyből fizettek... - Egy ajánlatom van a számodra.
Cheltham, ez William Wallace.
Melyből fizetni fogtok a királynak...
- Azt mondtam, ajánlatom van a számodra. - Nem tiszteled a tűzszüneti zászlót?
Ezé a királyét? Bizony nem.
Ime Skócia feltételei. Zászlót leeresztve, visszatértek Angliába.
Minden háznál bocsánatot kértek a lopásért, erőszakért és gyilkolásért.
Ha így tesztek, életben maradtok.
Ha nem, mindnyájan itt vesztek.
Túlerőben vagyunk. Nincs páncélos lovasságotok.
Két évszázada egy sereg sem győzött....
Nem fejeztem még be!
Mielőtt távoztok,
a vezéretek odaáll a seregünk elé,
lehajol, s megcsókolja a saját seggét.
Nem ilyen szívélyességhez szokott.
Készen álljatok és kövessétek parancsom. Mikor jelt adok,
ellovagoltok mögöttünk, és oldalba támadjátok őket.
- Nem oszthatjuk meg a seregünk. - De igen... és úgy, hogy lássák az angolok.
Azt higgyék, megfutamodtunk?
Végezzetek az íjászokka!. Ott találkozunk.
Rendben. Gyerünk.
Pimasz senkiházi. Wallace szívét tálcán hozzátok!
Ijászok.
Ijászok előre!
A gazemberek.
Kilőni!
Az Úr szerint engem kihúz a pácból, de neked véged.
Kész... Kilőni!
Induljatok!
Látjátok? Minden skót lovas menekül.
A lovasságunk letarolja őket. Induljanak!
Rohamra!
Vigyázz...
Várj.
Várj!
Várj.
Várj!
Most!
- Indítsd a gyalogságot! - Uram...
Te vezeted őket.
Rohamra!
Visszavonulni!
Gazember.
Gyerünk!
Rendben.
Wallace.
Ezennel lovaggá ütlek
Sir William Wallace.
Sir William, Isten nevében
Skócia pártfogójává és főoltalmazójává nevezlek ki
és kapitányaidat pedig szárnysegéddé.
Állj fel, hogy elismerjenek!
Tudjuk mik a politikai nézetei?
Nem, de a köznép hallgat rá, s felboríthatja az egyensúlyt.
A Balliol klán kinyalja a seggét, így nekünk sincs más választásunk.
Sir William.
Mivel szárnysegédjeiddel együtt
a Balliol klánt segítetted,
számíthatunk-e további támogatásodra, hogy jogunk fenntartsuk?
Pokolban a Balliol klánnal. Mind Nyakigláb emberei.
Uraim.
- Uraim. - Itt az ideje a király kikiáltásának.
Ne tovább. Várjunk csak. Elismered jogos igényünket a trónra?
- Nem támogatod jogos követelésünket. - Azt a hazugságot te költötted.
Nem úgy van az.
- Követelem e dokumentum elismerését! - Hazugság minden szavad.
De kérem, uraim.
Csöndet. Sir William! Hová tartasz?
Megvertük az angolokat.
De visszajönnek, mert marakodtok.
- Mi a szándékod? - Lerohanom Angliát,
és saját területükön győzöm le az angolokat.
Lerohanni? Lehetetlen.
Miért? Miért lehetetlen?
Annyit marakodtok a koncért, amit Nyakibláb odavet,
hogy észre sem veszitek istenadta jogaitokat.
ltt a különbség köztünk.
Szerintetek a skót nép felelős a pozíciótok fenntartásáért.
Szerintem a pozíciótok miatt felelősök vagytok a nép szabadságáért.
És teszek róla, hogy így legyen.
Várj!
Tisztelem, amit mondtál. De ne feledd, váraik és birtokaik vannak.
Túl sokat veszíthetnek.
És a köznép, mely csatában vérzik el, talán kevesebbet veszít?
Nem. De ennek az országnak se füle, se farka.
A nemesei az angolokhoz húznak.
- A klánjai viszálykodnak. - Igen.
Ha mindenhol ellenséget csinálsz, kiterítve végzed.
- Mint mindenki. A kérdés, mikor és hogyan. - Nem vagyok gyáva. Azt akarom, amit te.
De szükségünk van a nemesekre.
- Szükségünk van rájuk? - Igen.
Mit jelent nemesnek lenni?
A címed feljogosít a trónra, de attól nem vagy vezér.
Bátorság is kell hozzá.
Az embereink ismernek. Nemes és közember egyaránt tisztel.
És ha a szabadságharc élére állnál...
követnének.
És én is.
A pokolba. A herceg, az a szodomita, azt állítja, nincs kölcsöncsapata.
Észak-Anglia városai segítségért esdekelnek.
Tör előre.
- Melyik városba? - Ide, uram.
Élelmet behozni, őrséget megkettőzni, kaput lezárni. Azonnal.
Gyorsan. Hozzátok be az élelmet.
Uram, most még ki tudjuk szöktetni.
Nagybátyámnak nem mondhatom, hogy elveszett a legnagyobb északi város.
Gyerünk.
Utat a királynak.
Nem a te hibád.
- Ne hagyd magad! - Nem hagyom magam, sőt.
Mi a hír északon?
Semmi új, Felség. Lovasokat küldtünk friss hírért.
Szóbeszéd járja Franciahonban, ahol hatalmad növelésén fáradoztam.
Az a szóbeszéd, fiam, hogy az egész északi sereg megsemmisült.
És te tétlenül nézted.
El... elrendeltem katonaállítást, uram, a sereg indulásra kész.
Bocsásson meg, felséges uram, de Yorkból sürgős üzenet.
Jöhet.
- Távozhatsz. - Köszönöm, felséges uram.
- Wallace kifosztotta Yorkot. - Micsoda?
Wallace kifosztotta Yorkot.
Felséges úr... a saját unokaöccse.
Miféle vadállat tesz ilyet.
Ha Yorkot ki tudja fosztani,
Alsó-Angliát is le tudja rohanni.
Megállítjuk.
Ki ez, aki tanácsot mer osztogatni nekem?
- Kineveztem Phillipet főtanácsadómmá. - Mihez ért?
Jártas vagyok a háború művészetében és a katonai taktikában, felséges úr.
Igazán?
Áruld el...
Milyen tanácsot adnál ebben a... helyzetben?
Fegyverszünetet kötnék
és lefizetném.
De ki találkozzon vele? Én ugyan nem.
Lekaszabolna,
és most az én fejem lenne a kosárban.
És... a törékeny fiam sem mehet.
Az ellenség csak megpillantja, és kedvet kap az ország lerohanásához.
Hát kit küldjek?
Kit küldjek?